EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
INSPIRERT AV VIRKELIGE HENDELSER.
ENKELTE SCENER, KARAKTERER, NAVN OG STEDER ER OPPDIKTET AV DRAMATURGISKE HENSYN.
Stakkars fyr.
Jeg antar du vet hva dette er,
comandante Verdin.
Vi skal stille deg noen spørsmål.
Svar på dem,
og når du kommer til USA,
får du full pakke.
Immunitet.
Vitnebeskyttelse.
Penger.
Det er den beste avtalen du kommer til å få.
Og bedre enn du fortjener.
Hva vil du vite?
Vi vet at du var der. Du er på opptaket.
Vi vil vite hvem sjefen var,
hvem som bestemte, og hvor høyt det gikk.
Gi oss navn.
Ellers?
Vi vil ikke skade deg.
Men det gjør vi.
Første regel ved avhør:
Gjør vedkommende usikker.
La ham tro
at du allerede vet alt.
Men jeg ser at du ikke vet noe.
Dette er det jeg vet:
At dere bortførte en føderal politimann i full offentlighet.
Dere kjørte strake veien hit.
Kjøreturen tok 14 minutter.
Så jeg vet at jeg ikke er langt unna der jeg ble tatt.
Jeg vet...
...at dere etterlot vitner i live.
Vitner som hørte dere snakke engelsk.
Vitner som kommer til å prate.
Enda viktigere:
Jeg vet at dere mangler vilje til å gjøre dette.
Dere kunne ikke engang drepe med fare for egne liv.
Og nå skal jeg liksom frykte dere?
Nå skal dere få høre hva som kommer til å skje.
Klokka er 07.00.
Folkene mine kommer snart til å finkjemme byen etter meg.
Dere kan ikke flytte meg før det blir mørkt.
Jeg tror de kommer hit lenge før den tid.
Når det skjer,
har jeg ikke røpet noen ting.
Dere har ikke meg.
Jeg har...
...dere.
Hei.
Jeg ser etter don Juan.
Onkel Juan er inne.
God dag.
Jeg ser etter don Juan. Er han her?
Stig på.
Vent her.
God dag.
Smak.
Masita tamaulipeca.
Nå?
- Veldig god. - Snilt sagt. Det trengs mer salt.
Prøv nå.
Bedre?
Har du en serviett?
Hyggelig å hilse på deg, don Juan.
- Fint at vi kan benytte anledningen... - Til å prate forretninger?
Det skal vi.
Men først må vi prate om livet.
Oscar!
- Ja, don Juan? - Ta dette til festen.
Ikke spis noe på veien, for jeg vil se deg fråtse i kveld.
Greit.
Vi kjører en tur. Jeg vil vise deg noe.
Kom.
Har du penger til oss, onkel Juan?
Ikke i dag. Jeg har ingen på meg.
- Har du småpenger? - Jeg har ingenting.
Jeg får skylde dere.
Sier du hvor dere skal, kan vi sende menn i forveien.
Det blir en kald dag i helvete når jeg er redd i hjembyen min.
- Kommer du? - Bli her.
Ja vel.
Hvem tilkalte deg? Hvem bestemte?
Gi meg et jævla navn.
Fyren er eks-DFS, opplært av CIA
i hvordan utføre avhør og hvordan stå i mot.
Kan han ikke knekkes?
Tviler på det.
Gringoene har ikke det som skal til.
Nå vel.
Håper han har det.
Drit i det.
Jeg får jo lønn.
Stikker Walt, finner jeg en ny.
Har du skiltet ditt fremdeles?
Jaliscos delstatspoliti, sant?
Det lønner seg å ha skilt.
Hvis de gir opp og drar hjem, er denne greia slutt.
Snart stilles det spørsmål. Hvem hjalp dem? Hvem samarbeidet?
Fyren har sett fjeset ditt.
Enten prater han,
eller så dør du og alle du bryr deg om.
Ble du med for pengenes skyld?
Ikke vær teit.
Vi satser alle livet her.
Gateway International Bridge.
Jeg var 11 da den sto ferdig.
1926.
Fem år senere dro jeg fram og tilbake
med alkohol. Sånn startet det.
Når gringoene ikke lenger hadde behov for sprit,
begynte vi å smugle andre ting. Mennesker, kaffe.
Opium.
Et umettelig behov.
Gringoene har alltid behov for noe.
Er det vår skyld at vi gir dem det?
Det lønner seg å ha venner.
Så absolutt.
Ja.
Du har gjort det stort.
Derfor kom jeg.
Spillet har forandret seg.
Det er på tide å revurdere forholdet vårt.
Slår vi sammen organisasjonene våre...
Kan du noe om Roma?
- Unnskyld? - Roma.
Roma? Ja, det er klart.
De hersket over det inntil da største imperiet på kloden.
Et fyrtårn i verden.
De nedkjempet barbarer i det som nå er Tyskland, England og Frankrike.
Roma overvant de ville og innlemmet dem under sitt flagg.
De ga dem identitet.
Akkurat som du gjorde
da du innlemmet egenrådige narkohandlere fra Sinaloa i ditt imperium.
Vi tjente alle på å stå sammen.
I et forbund.
Jeg var neppe den første som tenkte tanken.
Men den første til å gjennomføre det. Det var litt av en bragd.
Hør her, Miguel Ángel, det lille jeg vet om deg,
sier meg ikke så mye.
Når du vil ha noe, tar du det.
Ingenting får komme mellom deg og det du vil ha.
Men det noen vil ha, sier oss ingenting.
Det noen trenger...
...forteller oss alt.
Du vil prate forretninger. Det skal vi.
Kan vi inngå en avtale, skal vi gjøre det.
Men først vil jeg du skal vite hvem jeg er, hva som definerer meg.
Hva jeg trenger.
Jeg håper at jeg får vite det samme om deg.
Hvor er sjefen din?
Han er ikke tilbake.
Det har ikke skjedd noe siden han dro. Selv ikke på flystripene som fungerer.
Ett av Mattas fly prøvde å lande på Samalayuca,
men ingen var der og tømte det, så de fløy igjen.
Kunne ikke dere ha tømt det?
Vi er politi.
Vi kan ikke drive med sånt.
Den som er ansvarlig for dette rotet, er Acosta.
Han er sjefen. Stikker han...
...stikker alle.
Sånn funker det i Juárez.
Jeg forstår, men skjønner du
at hvis vi ikke får ting på stell her, kommer det ikke mer dop.
Jaså?
Vi må dra til Ojinaga og hente ham tilbake hit.
- Skjønner? - Vi?
Ja, vi.
Ikke vi, du.
Jeg har viktige føderale ærender i byen.
Som hva?
Det raker ikke deg.
Ring når du finner Acosta.
Nå drar vi!
Dere har verdens beste kokain, vi er verdens beste kokker.
Dette er broren min, Benjamín.
De er kommet fra Los Angeles
for å vise oss noe fantastisk. Du vil like det.
Fortsett.
Altså. Vi koker dette.
Rører som en wok.
Med sola.
Ha i litt natron for å gjøre det luftig.
Så blir det gelé.
La det tørke.
Jeg setter den her en stund.
Så det kjølner. Her er noe ferdig jeg kan vise dere.
Et par gram kokain koster $ 400.
Det går ikke i dag.
Folk hjemme har ikke $ 400, men de vil jo ruse seg.
Jeg tok deres kokain for $ 400 dollar og lagde 100 "rocks".
$ 20 dollar stykket.
$ 400 blir til $ 2000.
Man tjener mer på å selge Toyota enn Cadillac.
Dette sprer seg i USA. Vi overtar vestkysten på null tid.
Fine greier, men for å få det til, må dere ha tilførsel.
Dere kan ikke tulle mer med colombianerne.
Dere må ha direkteleveranse, og det kan vi gi dere.
- Hvis du sier det, så. - Vi har en stor mulighet her.
Bare fortsett. Jeg kommer snart.
Takk.
- Har du gått fra vettet? - Unnskyld?
Hvem skal drepe oss først?
Colombianerne eller Félix?
Vi handler ikke direkte med dealere i USA. Det vet du.
- Likevel gjør du dette? - Jeg vil bare utforske mulighetene litt.
Vår avtale med colombianerne er Félix' avtale. Félix varer ikke evig.
- Vi må tenke smart. - Det er ikke smart.
Du har ikke noe med sånt. Hold deg til ditt felt.
- Mitt felt? Det er denne familien. - Familien, ja.
Hva gjør de her? Det er mitt hus.
Francisco blir løslatt i dag. Du burde planlegge fest, ikke sånt tull.
Du gjør jo en strålende jobb.
Bravo!
Vi røyker ikke dette selv, men hvis dere vil prøve...
Han vil prøve først.
Ja.
Kom nærmere.
Hører dere det?
Det er derfor det kalles crack.
Han liker det.
Hvordan er det?
Broren vår ble nettopp løslatt fra fengsel i California.
Vi skal ha fest i kveld. Dere må komme.
- Ja. - Ja visst.
Ta med mer av dette.
Hvor er Acosta?
Påstår dere at ingen her vet hvor sjefen deres er?
Jeg vet det.
Hvor da?
Han er hos Mimi.
Hvor i helvete finner jeg Mimi?
Hun er i Texas.
Avhør er verre enn det ser ut som.
I gamledager kunne de ikke en dritt om det.
De trodde at noen kom til å prate hvis de bare ble utsatt for nok smerte.
Men det er mer avansert enn som så.
Sergio Verdin var en god torturist, helt i toppklasse.
Han brukte alle sine kunster for å få "Kiki" Camarena til å prate.
Syns du synd på ham fordi det nå er hans tur,
ikke gjør det. Han får bare som fortjent.
Kom igjen. Gi meg et jævla navn.
Ernesto Fonseca.
Caro Quintero.
Les avisen, for faen.
Pisspreik. De fikk skylden, men vi vet at det var Félix.
Hvem beskytter ham? Hvem samarbeider han med?
Gi meg et navn.
Der er bilen hans.
Han er her.
Acosta!
Gå rundt på baksiden.
Vær forsiktig.
Vi er i USA nå.
Hei.
Helvete!
Den neste får du i hodet!
Ikke skyt.
- Hva gjør vi? - Ingenting.
Vi skyter ingen gringa i USA. Ikke gjør noe.
Hei, frøken!
Ikke skyt!
Opp med hendene!
Alt i orden. Ikke skyt.
Ikke skyt.
Pablo Acosta. Amigo.
Venn av Pablo. Ok?
Pablo! Kjenner du dem?
Ja da.
Hei, Amado.
Kødder du? Var du der hele tiden?
Ja, jeg legger tak.
Legger tak?
- Hvorfor svarte du ikke? - Jeg ville se hva som skjedde.
Jeg kunne ha skutt henne!
Neppe.
Amado, dette er Mimi.
Mimi, dette er Amado.
Han går alltid kledd som ei kråke.
Bli her.
Hva faen?
Vi har et problem.
Jeg ba deg flytte dette i går.
- Lastebilene... - Hva med dem?
Sinaloanerne har dem. Våre folk skulle hente...
Har de våre lastebiler?
- De minnet om avtalen... - Jeg kjenner avtalen.
Hvor lenge har de vært borte?
Siden i går kveld.
- Cochiloco... - I går kveld?
Det sier du først nå?
- Kødder du? - Ro ned, bror.
Ikke be meg roe ned.
Har du blitt dum i hodet av det du røykte?
Jo lenger vi har varene, desto mer øker risikoen.
Mister vi dem, må vi betale.
Er ikke lastbilene her i løpet av fem minutter...
Problemet er løst.
Lukk dørene.
Hva venter dere på? Last i og få det vekk herfra.
Ja vel.
- Sjef! - Hva?
Det er noe inni.
Hva prater du om?
Åpne.
- Gjør det, da. - Heng i.
Jeg skjønte den. "Gæren gris".
Faen ta Cochiloco...
...og Sinaloa-pakket!
Tror de dette er en jævla spøk?
Jeg skal vise dem.
Vi er ferdig med å dele med disse jævlene.
Har de problemer med det,
dreper jeg dem.
Nestor, gjør rent og send varene.
Ja vel. Hva gjør vi med grisen?
Ramon, skyt den.
Hva glaner du på? Hva er så morsomt?
Mimi tilhører USAs adel.
Onkelen er senator.
Senator?
Ja.
Du forstår vel at det ikke er så bra.
Ingen kan noe for hvor de er født, eller av hvem.
Bare hvordan man lever og hvem man er når man dør.
Du tenker jævla dype tanker i dag.
Har du bestemt deg for å dø her i Texas?
Du.
Drikke til meg?
Hent selv. Baren er der borte.
Mimi studerte kunst.
- Hvem sa du at jeg lignet på? - Van Gogh.
Van Gogh, ja.
Han skar av seg øret og malte seg selv.
Ikke sant?
Skar av seg øret og malte seg selv, ikke sant?
Interessant. Kan vi få være litt alene? Jeg må prate med Pablo.
Mimi vet hva jeg gjør. Bare si det du vil.
I tillegg til
at en av Mexicos mest ettersøkte smuglere er på amerikansk jord,
vet du at ingenting blir gjort i Juárez mens du er borte.
Ingenting blir bygd. Varene blir ikke flyttet.
Skjønner du? De trenger meg i Juárez.
Det er jo klart.
Mimi vil ikke at jeg skal dra. Hun vil ha meg her.
Pablo burde kunne gjøre som han vil.
Jeg tror ikke Mimi forstår hva du er og hva du gjør.
Jeg vet ikke, det. Mimi forstår mye.
Du må slutte å leke mor, far og barn og komme til Juárez.
Colombianerne vil tro at vi ikke er seriøse.
Drit i dem.
- Jeg jobber ikke for dem. - Nei, men for Félix.
Nye flystriper og lager skulle vært bygd.
Ingenting av det er blitt gjort.
Det er ditt og Aguilars problem.
Ikke faen. Du styrer området. Folkene tar ordrer fra deg.
Det er masse å gjøre, og folkene løfter ikke en finger.
Jeg har ting å ta meg av her!
Fikse tak?
I Ojinaga.
- Jeg drar ingen steder før det er ordnet. - Hva må du ordne i det hølet?
Ting du ikke ville begripe.
Prøv, da.
Det er komplisert.
En feide mellom meg og en annen.
- Hvem? - Det angår ikke deg.
Skal jeg tromme sammen 50 menn og pulverisere jævelen?
Jeg visste at du ikke ville forstå.
Dette er en feide mellom familier. Mellom menn.
Det handler om ære, noe du ikke har.
Hva slags mann lar sicarios gjøre jobben for seg?
Hvem, unntatt rævslikkere som deg,
- ville følge en som gjør sånt? - Jeg mener det.
Samme hva det er, kan vi ordne opp i det.
Jeg drar ikke til Juárez uten deg.
For at Kiki ikke skulle besvime under torturen
proppet Verdin og legen ham full av adrenalin.
Snedig knep, sant?
Ett av flere hundre Verdin kunne.
Vet du hvem han lærte dem av? Av oss.
Vi skrev læreboka om å avhøre.
Vi ble så gode i det
at vi startet en skole
for å dele kunnskapen med våre venner i sør.
Vi kalte den, utrolig nok,
School of the Americas.
Der lærte vi noen av Latin-Amerikas beste torturister
å få ut potensialet sitt.
Men problemet er
at mens vi lærte dem metodene våre,
ga vi dem også tanker om hvordan motstå dem.
Dette funker ikke. Du ga ham bank.
Brakk noen ribbein. Han prater ikke.
- Vi må prøve plan B. - Jeg har ingen plan B.
Jeg har bare plan A, uten den har vi ikke en dritt.
Vi har et trekk til.
Vi tar ham nordover i natt. Fengselstrusselen vil knekke ham.
Vi kan ikke vente. Folkene hans er på vei.
Han bløffet bare. Håpet vi skulle bli redde og stikke.
Hørtes ikke sånn ut.
Kanskje folkene hans kommer, da. Men vi sjanser på å flytte ham nå
og viser hvordan resten av livet i fengsel i USA blir.
Alt i orden.
- Han har taket på oss. - Han vet at han er trygg.
At dere ikke skader ham. Ikke skikkelig.
Vil du skade ham skikkelig?
- Noen burde det. - Vi gjør ikke sånt.
La noen andre gjøre det. Det er jo typisk amerikansk.
Vi flytter ham nå.
Vi må ha et navn.
Det neste navnet, forbindelsen mellom alt.
Starter vi dette, vet du hvor det ender.
Drar han til Statene uten å gi oss navn, har vi ikke flere trekk.
Da er det over og ut. Vi er ferdige.
Dette handler ikke om oss.
Vi må ha det neste navnet.
Nå.
Danilo, gi meg kniven din.
- Hva skal du gjøre? - Nå skal jævelen prate.
Ikke gjør det.
Kutt ut, Ossie.
Ta klossen hit. Legg hånden hans på den.
Dette er din siste sjanse.
Legg hånden hans der.
Se på meg. Hvem var sjefen?
Hvem bestemte?
Dette er din siste sjanse.
Ja vel.
Ja vel, din faen.
Jeg tømmer varmtvann på dere.
Eier ikke skam.
Her er jeg.
God dag, don Juan.
Står til, sjef?
Se på de flotte hestene.
Kan du ri dem?
- Ja. - Bra.
I morgen er det hestestevne i byen.
Vi skaffer mange av hestene til barna.
Esperanza!
Se hvem jeg har med til deg!
Kvinne!
Esperanza!
Min skjønne,
vakre gudinne. Kom hit.
- Min Esperanza. - Hyggelig å treffe deg.
- Miguel Ángel Félix Gallardo. - Gleden er på min side.
Er brua der ennå?
Nå igjen. Hun tar den for gitt, men vi vet bedre.
Unger!
Nå som bestefar er kommet, kan vi starte.
Alle ungene er her!
- Bestefar! - Vær så god.
En liten gave.
Vi tar en øl.
Skal jeg drikke alle selv?
Slitsomt, ikke sant?
Trikset for å motstå tortur
er ikke å tenke på selve smerten,
men på hva den beskytter.
Jeg har ingen barn.
Jeg har ingen kone.
Men jeg elsker landet mitt.
Jeg vet at du prøver å skade det.
Så da vil jeg heller at du skal skade meg.
Elsker landet ditt?
- Pisspreik. - Og så?
Gir amerikanerne deg ære fordi du arbeider for dem?
Du er deres dresserte apekatt. Hunden deres.
Når de drar hjem,
etterlater de seg søppel som deg.
Og de ler av deg.
Ingen ler av meg.
De gjør det. Det er ikke nøye.
For når du og jeg møtes igjen
i et rom som dette...
...blir det ingen latter.
Jeg skal gjøre deg vondt på helt ubegripelige måter.
Jeg finner ut hva du bryr deg om.
Hvem du bryr deg om.
Så går jeg til verks på dem.
Mor.
Far.
Kone.
Unger.
Når de spør hvorfor jeg gjør så fæle ting mot dem,
skal jeg si:
"Fordi Danilo valgte amerikanerne foran dere."
Han er følsom. Svak.
Walt, dette er slutten.
Kanskje du har to timer...
- Hva faen? - Jævelen pratet ikke.
Ingen nytte mer.
- Nå må vi flytte ham. - Hvor? Til likhuset?
Dør han, har vi ingenting.
La ham være.
Gå til side.
Nå klarte du å bli skutt i magen.
Det gjør dritvondt.
Men blør sakte.
Du har to timer på deg til du dør.
Ikke nok tid til at folkene dine kommer, men nok tid til at vi kan skaffe hjelp.
Elsker du landet ditt så mye, kan du dø for det. Du velger.
Hei, min skjønne. Står til?
- Bra, og du? - Godt å se deg.
- Bare bra, takk. - Hei!
Det er halve Brownsvilles sheriff-etat.
Ikke i tjeneste.
- Han har mange venner. - Det har han.
Han blir respektert og elsket av folkene sine. Og de adlyder.
Jeg heter Juan Ábrego.
Nevøen.
- Jeg har hørt om deg. - Jaså?
- Ja. - Og jeg om deg, så klart.
Liker du festen?
Jeg kom ikke for å feste.
Men for å prate forretninger med onkelen din.
Du vil overtale onkel til å begynne med kokain.
Onkel smugler opium. Han har lang fartstid med det.
Med god grunn.
Han vet at produktet er trygt for oss.
Vi dyrker det.
Høster det. Kontrollerer det.
Ingen colombianere å hanskes med.
Ingen fly via Honduras.
Og aller viktigst: ingen overskrifter.
Kokain skremmer USA.
Onkel vil beholde sine amerikanske venner.
Det blir ikke lett å overtale onkel.
Hva tror du?
Jeg mener det bare er én grunn til ikke å begynne med kokain.
Deg.
Stans musikken litt.
Det lokale barnekoret har øvd inn en sang for å takke Juan Guerra.
Sett i gang, barn.
De synger til og med på engelsk.
Jeg må ha mer. Hvem koblet Gallardo med regjeringen?
Jeg vet ikke.
Jeg kjente ikke igjen noen.
Beklager.
Vær så snill.
- Ta meg til legen. - Nei. Jeg vet at du holder tilbake noe.
Gi meg et navn.
Gi meg et navn, så skal du få hjelp.
Jeg kan ikke.
Tror du at de dreper deg hvis du prater?
Du blør i hjel om en time hvis du ikke prater.
Du har ikke noe valg.
Gi meg et navn.
Zuno. Rubén Zuno Arce.
Hvem?
Zuno.
Han eide huset vi gjorde det i.
Han kjente alle.
- Kjenner du til Zuno? - Ja, han er en rik jævel.
Innflytelsesrik. Har familiebånd høyt oppe i regjeringen.
Ja vel.
Bra.
Nå skal du få hjelp.
Hold ut.
- Vi har et navn. - Lever han?
Så vidt.
Han må få hjelp.
Vi burde kaste ham i ei grøft.
Ikke faen. Han ga oss det vi trengte, nå tar vi ham til lege.
Kom igjen, Walt.
Vi kan ikke drepe ham, samme hva han har gjort.
Ok.
Jævlig bra.
Her er æresgjesten vår.
Jeg tror at du alltid er æresgjest her.
Ja visst.
Vet du hvorfor?
Fordi jeg har bygd dette opp over lang tid.
Det kan ikke måle seg med det du har i resten av landet.
Men det er alt jeg trenger.
Og ikke noe jeg ikke trenger.
Det du ber meg og mine folk om,
er en hel del.
Vi er ikke barbarer.
Det vet jeg.
Derfor kom jeg.
Hør her,
opiumsbransjen har tjent oss vel.
Høy profitt og pålitelige brukere i USA.
De lavest nede.
Svarte.
Eks-soldater.
Folk myndighetene ikke bryr seg om.
Da er det lettere for amerikanerne og se en annen vei.
Men kokain?
Hva? Skremmer det amerikanerne?
Det er tull.
Det som skremmer dem, er hvor godt de liker det. De er besatt av det.
Amerika får sin kokain.
På en eller annen måte. Bedre at vi gjør det.
Vi?
Nevøen min liker kokain.
Han blåser i om berømte folk dreper seg med det.
Han liker fortjenesten. Hvem liker ikke penger?
Vet du hvorfor vi aldri begynte med det?
På grunn av folk som deg.
Vi så hva du gjorde med partnerne og konkurrentene dine.
Nå inviterer du oss med.
Jeg tenker: "Hvordan kan jeg være så heldig?"
Det kommer en hvit storm.
De vil prøve å stoppe den, men det er fåfengt.
Den karibiske korridoren stenges for godt. Ingen kan endre på det.
Vi blir eneste vei inn.
Blir ditt østlige nettverk tilpasset kokain...
Faen.
...kan vi utnytte det.
Hva vil du ha?
En union.
Mer kokain betyr mer penger. Et jævla monopol.
Vi bestemmer vilkårene.
- Mer penger betyr... - Framtiden.
Hva med fortiden?
For eksempel
det med agenten, Camarena.
Jeg har mange folk på andre siden av grensa.
De vil ikke like at jeg driver handel
med en som drepte en av deres.
Hva sier jeg til dem?
Si det alle allerede vet...
...at de ansvarlige er i fengsel.
Det funker på folk som ikke bryr seg om sannheten.
Si til dem at det er mer penger å tjene.
Penger? Er det alt?
Du har penger. Jeg har penger. De har penger.
Du snakker om mer penger.
Til en pris jeg ikke vil betale.
Beklager at du kastet bort tiden.
Sett deg!
Du ville vite hva jeg trenger.
Da skal jeg fortelle deg det.
Jeg trenger innflytelse.
Jeg så det du ville vise meg.
Kjempefint. Hva sa du?
"Vennene elsker og respekterer ham."
Amerikanerne gjorde en fin figur. Du har dem i din hule hånd. Imponerende.
Ikke spill dum.
Du er en småfisk.
Det er jeg også.
Du sa at jeg førte folket mitt, alliansen min, ut av mørket.
Det stemmer. Men mørket er der fremdeles.
Colombianerne vil gjerne ha oss tilbake dit.
Alle som en. Du og vennene dine. Kutter hverandre i småbiter.
Hele landet er et skritt unna fullt kaos.
Fullt av uavhengige aktører som tror de klarer seg alene.
Sånt liker colombianerne.
De vil helst forholde seg til oss en og en.
Spille oss opp mot hverandre, betale tregt og kue oss.
Vi er mellomenn for dem. Bagasjearbeidere.
Vi frakter kokainen deres over grensa til andre colombianere på andre siden
så de kan selge det ti ganger dyrere.
Men det er bare vi som kan frakte varene, så vi burde forandre spillereglene.
Vi må fortelle dem hvordan det burde være.
Der er endelig han jeg har ventet på å se, som jeg har hørt så mye om.
Ja vel.
Og innflytelsen? Hva skal du med den?
Vi tvinger dem til å betale oss i kokain. Vi begynner å selge.
- Hva sa jeg? Mannen er et geni. - Hvorfor skulle de godta det?
De har ikke noe valg. Félix har monopol.
Når de ønsker å forhandle,
kan vi godt forhandle.
- Hva krever vi? - Vi får halve forsendelsen.
Vi begynner å selge i nord, med egne folk.
Hvor mange colombianere i USA?
Maks 800 000.
Og våre?
Minst 15 millioner.
Imponerende.
Jeg trodde jeg var blitt klok på deg.
Du har overrasket meg, gutt.
Så fint.
En ting, bare.
Du har mange fiender.
Det skjønner jeg.
Men fiendene definerer deg ikke, det gjør vennene dine.
Familien.
Folkene dine.
Fra nå av
er familien min din.
Partnere?
Jeg trenger et par uker. Folkene mine må få det fra meg.
Men, ja.
Her har du hånden min.
Bra, sant?
Vi fikk det til.
Unna vei. Her kommer jeg.
Lenge leve kjærligheten!
VELKOMMEN HJEM
Jeg liker banneret.
Takk.
Lagde det selv. Dette må du prøve.
Det kalles crack.
Jeg skal varme det.
I 18 måneder drakk jeg vin lagd i en do.
Nei og nei.
Hei, lille heks.
Velkommen hjem, bror.
Popeye.
Min kamerat, David Barron. Fra San Diego.
Jævelen passet på meg i fengsel.
Han er familie.
Velkommen til Tijuana.
Fra San Diego?
- Logan Heights. - Jaså?
- Faen. Ta den. - Går det bra?
Jeg vet dere ikke forstår dette,
men jeg sier det samme som ei rå dame sa til Tony:
"Ikke rus deg på egne varer."
Det var Michelle Pfeiffer.
Fra Scarface. Har dere sett den?
Scarface?
Tony burde ha hørt etter.
Hva gjør du her?
Nå?
Er det sånn man hilser på en gammel venn?
Få et kyss.
- Hvis noe ser deg... - Ingen så meg.
Hva vil du?
Snakke forretninger.
Tørk fjeset ditt.
Flytt dere.
Rasshølene.
- Hvem er det? - Sinaloa-pakk.
Berme.
Ramon! Hei, gutt.
Skjer'a, Ramon?
- Hva gjør du her? - Dette er vår klubb.
Visste du ikke det?
Eiere?
Takk og lov. Jeg var redd det var en homseklubb.
- Fikk dere presangen? - Dere bruker lastebilene våre hele dagen
så vi ikke får gjort noe. Så kommer dere hit og lager kvalm
den dagen broren min blir løslatt. Faen altså!
Så, så.
Hold kjeft.
Det visste vi ikke.
Du har rett.
Skål for familien og for at broren din er fri igjen.
Beklager grisen. Det var en spøk.
- Bare send den tilbake. - Jeg skjøt den.
Tåler ikke en spøk.
Noen bikkjer må alltid gå i bånd.
Skål.
Går det bra?
Vi må ha dem i bånd.
- Går det bra? - Ja.
Hva er problemet? Nå fester vi.
Jeg har litt kokain å selge. Jeg vil selge det på området ditt.
Prat med Miguel Ángel.
Det er så lite.
Félix trenger ikke vite noe.
Jeg vil heller betale deg for det enn en som ikke har tro på meg.
Eller er du redd?
Jeg hørte han hadde bursdagsfest. Jeg ble ikke invitert.
Alle dere måtte stille opp.
Som jævla bønder.
Bror, jeg tror du bør komme ned.
Eneste grunn til at Félix ikke drepte meg for det vi gjorde,
er fordi han trenger meg.
Eneste grunn til at han ikke drepte deg...
...er fordi du ikke betyr noe.
For din skyld later jeg som at vi aldri snakket om dette.
Du kan gå ut samme vei.
Ikke la noen se deg.
Hent båre!
Vi kjøpte gave til deg. En skål, for familien din.
For slekten og båndene som knytter oss sammen. Skål!
Og for Francisco Arellano Félix,
som sugde mer pikk enn noen fange i California-fengslenes historie!
Hva?
Drittsekk!
Velkommen hjem, señor. Gikk det bra?
Veldig bra.
Godt.
Har señoraen spist?
Hun og Amalia overnatter i Cuernavaca hos noen venner.
Fint.
Vil du ha noe?
Det går bra.
God natt, da.
Tekst: Håkon J. Wikeland